- Mamma! - Mamma!
Nej!
DÅ
- Vem sa du att du var? - Jag är Asmodeus.
Helvetets fjärde prins.
Staden har en ny sheriff.
Inget spår av Lucifer.
Nu måste vi fokusera på sonen.
Inget tecken på honom heller, sir.
Med Lucifer borta vill jag att han hittas och tränas till att härska.
Med mig som sin ödmjuka rådgivare förstås.
- Du borde vara död. - Och vem är du?
- Känner du inte igen mig, broder? - Michael.
Vad tänker du göra? Döda mig?
Jag kanske behöver dig.
Varje gång jag försöker göra nåt gott skadar folk sig.
Nej.
Jag vet inte vad jag är.
Jag kanske bara är ett monster.
Jag kan inte göra världen till ett bättre ställe, inte så här.
Och jag vet att om jag stannar kommer jag att skada er.
Jack, hör på...
- Jag måste gå. - Nej, Jack.
Jag är så ledsen.
NU
Jag har många invändningar mot farsan.
Hans självgoda narcissism.
Hans "Mitt sätt eller stick".
Men jag måste säga att Han hade några fantastiska sekunder
när Han gjorde universum.
Han var kreativ.
Och optimistisk.
Det erkänner jag.
Och trots Hans humorlöshet och massiva brist på ironi
gav Han mänskligheten en verklig möjlighet
och en chans att leva i paradiset.
Härskade. Straffade. Han delade hav.
Dyrkad av varelser som gjorde Gud till en avbild av människan
och då blev Han besviken, eller värre, uttråkad.
Tog alla sina leksaker och stack.
Vad var det?
Jag liftade i din tinninglob.
Såg din värld.
Paradiset du lämnade efter dig, jag tror jag bosätter mig där.
Låna min vägledande hand.
Självklart, du har ju lyckats fantastiskt med det här stället.
Medan jag var i ditt huvud
såg jag vad du är rädd för.
Att bli inlåst igen. Som du var i buren.
När jag är klar blir du kvar här.
Ensam och lidande för alltid.
Okej, brorsan, kan du göra mig en tjänst?
Dra åt helvete.
Hört nåt?
Nej. Tack.
Jag skickade en efterlysning till varenda jägare vi känner,
men Jack har gått under jorden.
Han var ganska förvirrad.
Vi hittar honom.
Det måste dyka upp ett tecken i nåt skede.
Ja.
Han kan orsaka en tsunami genom att hicka.
Jag vet inte. Kanske han döljer sina spår.
Eller så är bristen på bevis i själva verket beviset.
Beviset på vadå?
På nåt hemskt missöde han råkat ut för.
Som att släpas till helvetet av Asmodeus.
Eller ännu värre, att bli kidnappad till himlen av änglar.
Ja, men är han inte för snabb och frenetisk för änglar?
Kanske, kanske inte. Jag ska ta reda på det.
Ta reda på av vem? Av änglarna?
Ja.
Okej. Då kör vi.
Dean, du kan inte följa med mig.
Min kontakt är redan ängslig över att träffas,
och kommer inte att prata med en främling närvarande.
Presentera mig så är jag ingen främling.
Jag tar med ett sexpack.
Dean, jag lovade att beskydda pojken.
Låt mig göra det här.
Gör inget dumt.
Okej. Jag antar att vi är sysslolösa.
Så...
Vad ska vi göra? Bara sitta här och vänta?
Eller jobba på ett fall.
Jag har tre mord några hundra kilometer från varandra, samma tillvägagångssätt.
De torterades brutalt innan halsen skars upp.
Se bredvid kroppen.
Hon är en häxa.
- Var de alla häxor? - Verkar så.
De är inte jägarmord.
De är mer rituella. Som ett offer eller nåt.
Och alla ställena var noggrant genomsökta,
vilket betyder att nån letade efter nåt.
Jack.
Lord Asmodeus?
Tänker ingen på att knacka?
Jag har nyheter om Jack.
- Vad är det? - Det finns inga nyheter om Jack.
Vi har förbrukat alla våra resurser.
Hur är det möjligt?
Det är ett väsen med enorm kraft och jag upptäcker inget.
Winchesters gör ett mästerligt arbete med att dölja honom.
Jag betvivlar det, eftersom de inte heller har Jack längre.
Vad säger du?
Vi betalar en jägare som säger
att Winchesters själva ivrigt vill hitta honom.
Om inte de skyddar nefilimen, vem gör det då?
Du. Jag har en idé.
Varför jämrar du dig inte över Mary Winchester en stund,
så tar jag en latte, okej? Eller inte.
Se på dig. Påstår dig vara en gud i din värld.
Här är du patetisk.
Försök själv resa mellan dimensioner.
Definitivt inte första klass.
Och bara så du vet. Jag har aldrig påstått mig vara Gud eller en gud, okej?
Där jag kommer från är Gud en paradox.
Han finns överallt. I ens huvud.
I verkligheten finns han ingenstans. Han stack.
Jag å andra sidan är den äkta varan.
Jag är allt mänskligheten tror jag är, och värre.
Det är vem du har att göra med.
Men grattis för att du är
den här döda klippans herre på täppan.
Till skillnad från dig byter jag upp mig.
Menar du till jorden?
Du behöver den förargliga lilla revan för att lyckas med det.
Och den är försvunnen.
För tillfället. Jag anser mig ha en plan.
Alternativa universum? Inte nyheter. Vi har utforskat idén.
Vi?
Ta in honom.
Den här döda klippans skarpaste hjärnor.
Inklusive...
Herrens profet.
Kevin?
Kevin Tran?
Har vi träffats?
Vi hade en av dig i vår värld. Den andra du är död.
Bryr mig inte. Vad har du till mig?
Jag har samlat alla element som nämns på änglatavlorna.
Självklart har jag inte gjort det här förr, ingen här har det,
och alla förutsägelser är förutsägande, inte förkunnande,
med sannolikheter som kan vara kanske. Eller inte.
Men det finns smolk i bägaren.
Ja?
Nyckelingrediensen.
Ärkeängelsnåd som du vägrat att donera.
Jävlas inte med mig, din mask.
Jag är ett ryggradsdjur. Varken en ringmask eller en rundmask.
Jag behöver inte slösa med min nåd
när det finns massor i skåpet.
Nej. Rör mig och jag...
Oroa dig inte. Jag tar inte allt.
Sparar lite för sämre tider.
Säg "A".
Ja, Jody. Nej, vi vet inte vad som pågår,
vi vet bara att alla är häxor.
Okej. Det ska jag göra. Tack.
Okej, titta på det här.
Det är övervakningsfilm av det senaste offret
innan hon blev kidnappad och mördad.
Hon gick in i en gränd och där togs hon.
- Vänta, stanna. - Där?
Där. Förstora det.
- Nej. Är det... - Ketch.
Hur är det möjligt?
Det är inte möjligt. Det kan inte vara Ketch.
Mamma sköt honom, rakt genom huvudet.
Precis. Så det kan inte vara Ketch.
Va? Skämtar du? Tror du jag glömmer ansiktet på nån
som försökte döda mig? Två gånger? Det är han.
Och han är tio meter från flickan som blev torterad och mördad.
Fallet löst.
Säg att det är Ketch, vilket jag inte förstår varför...
Sam och Dean Winchester?
- Känner vi dig? - Nej. Men jag känner er.
I mitt yrke lönar det sig att känna fienden.
Jag heter Daniela. Jag är en häxa.
Och jag vet att ni inte gillar häxor.
Men jag vet också att ni hjälper folk i knipa.
Det är klart.
Kevin, varför jobbar du för Michael?
Jag har inget val.
Jag är en profet, så jag tjänar Gud, men det finns ingen Gud att tjäna,
så jag tjänar nästa gudom i rank, alltså Michael,
för jag har inget val eftersom jag är profet.
Din idiot, ser du inte att Michael är ett monster? Ren ondska?
Jag är förvirrad. Är inte du Satan?
Vilket betyder att du är ett ont monster,
och dessutom tar Michael mig till paradisvärlden
så att jag kan träffa sexiga kvinnor.
Ursäkta, vad?
Bäst att det funkar.
Friskrivning? Jag gör en syntetiskt genererad megakraft
som inte har testats och aldrig förr har gjorts,
borde kunna öppna revan, men jag kan inte garantera det.
- Bara gör det. - Okej.
Kevin?
Gör det inte.
Vad hände?
Vetenskapen var inte perfekt.
Och wow!
Besvärjelsen gjordes för att släppa in en person.
Vem kunde ha anat det?
Fixa det här.
Vad är det här? Cincinnati?
Ursäkta, kan du säga var jag är?
Bara en stund av din tid, sir? För jag vet inte...
Herregud. När får de bort typerna från gatan?
Ursäkta. Typerna?
Ingen ögonkontakt, Beverly.
Du vet inte vem du pratar med, damen.
Varsågod. Använd det inte på droger.
Jag är Lucifer.
Du är inte Lucifer. Min ex-man är Lucifer.
HEJSAN! JAG HETER KARL
Jag vet inte nåt!
Vet inte nåt om vadå?
Inget. Alls.
Jag är motellreceptionist i en vanlig stad där ingen råkar ut för nåt. Okej?
Hur förklarar du då att Jack,
den ökända nefilimen,
tillsammans med bröderna Winchester,
bodde i ditt motell?
Vad pratar du om?
Vilka mirakel bevittnade du?
- Va? - Vart är de på väg?
Folket i rum 26 var FBI-agenter.
De betalade kontant och stack.
Jag svär, jag vet inget.
Ni slår bara en död häst.
Inte riktigt.
Snälla. Vänta!
Städa upp det här.
Sir? Vad är det?
Jag känner nåt.
Inte nefilimen. Nåt annat.
Mer som...
Bor du här?
Det är ett säkert hus som några av oss använder när vi gömmer oss.
Från jägare till exempel. Det är nästan omöjligt att hitta.
Vi märkte det. Så här är det.
Vi litar på dig ungefär lika mycket som du litar på oss,
men vi följde dig hit. Vad är det som pågår?
Det som pågår är att jag överlevde.
Seriemördaren ni letar efter hade mig.
Ingen han tagit har överlevt. Så varför skulle vi tro dig?
Det är så här han torterar en.
Långsamma snitt med en glödande kniv.
Medan han gjorde det lyckades jag röra honom med ena handen
och viska en besvärjelse att försätta honom ur stånd
länge nog att komma undan.
Vad ville han?
Han frågade samma sak om och om igen.
"Var är Rowena MacLeod?"
- Rowena? - Rowena är död.
Jag sa det till honom. Det har alla sagt till honom.
Därför fortsätter han göra det här tills han hör det han vill höra.
Inte råkade han ha brittisk accent?
Ja. Varför, vet du...
Är det här han?
Ja.
Ni måste hitta honom. Han måste leta efter mig,
han vet att jag kan identifiera honom.
Vi vill också ha honom.
Ni får inte säga till nån att ni pratat med mig
tills han fångats.
Ingen får veta var jag är.
På tal om det. Jag tänkte tvärtom.
Jag har dig.
En gång till. Varför är du inte död?
En gång till, varför skulle jag vara det?
För att vi dödade dig.
Tydligen inte.
Jävlas inte med oss.
Du dödade redan Mick och försökte döda oss.
Du förstörde vår mamma.
Vi är redan arga. Så jag skulle inte göra så.
Ser man på. Du har tagit bort tatueringen.
Var det en fejk?
Va? Tatuering? Jag skulle aldrig...
Jag tror att jag vet vad som händer.
Jaså?
Ni förväxlar mig med min bror.
- Din bror? - Arthur.
Jag är Alexander. Hans tvillingbror.
Ser jag ut som en idiot?
Är det en kuggfråga?
Tänker du sitta där utan att ändra en min
och säga att du har en ond tvillingbror?
Om det hjälper er att göra det svart och vitt, ja.
Arthur var familjens framgångshistoria.
Han i rubrikerna. Vår Donny Osmond.
Okej, Marie. Vad är din berättelse?
Arthur och jag gick i en skola som ledde till Brittiska lärda män.
Kendricks, vi känner till den. Kom till saken.
När det var dags att gå med i organisationen...
Rymde jag. Den var inte för mig och om de skulle hitta mig...
Skulle jag vara död.
Det är väldigt lustigt för ditt namn har aldrig kommit upp.
Inte så konstigt.
Arthur tyckte att jag dragit skam över familjen och Lärda män.
Han måste jobba dubbelt för att kompensera mitt...
Offentliga misslyckande.
Och jag måste jobba tredubbelt för att försvinna.
Leva i skuggorna.
- Göra mitt jobb. - Vilket jobb?
Döda monster.
Över hela världen. Mot betalning.
- En jägare. - En legosoldat.
En man med min skolning har begränsade möjligheter.
Häxorna? Vem betalar deras dödsfall?
Jag gör det gratis.
Varför frågar du efter Rowena MacLeod?
Hon är väl en häxa?
Är det inte vad vi jägare gör?
Dödar onda saker?
Så...
jag har hittat ett ganska digert pappersspår om Alexander Ketch.
Födelseattest, visum till USA, pass,
akademiska meriter från Kendricks för Arthur och Alexander.
- Sam? - Dean, jag gick in på hårddisken
jag tog från britternas USA-bas.
Det finns inskrivningspapper för båda Ketcharna,
och Alexanders är ofullständiga.
Jag bryr mig inte hur bra hans story verkar, jag tror inte på den.
Okej. Rent hypotetiskt,
vi vet att mamma sköt Arthur.
Och vi dumpade hans lik i avloppskanalen.
Så visst är det konstigt,
men vi råkar ut för konstigt varje dag.
Ja, men det finns Ripley's Believe It or Not!-konstigt
och så finns det konstigt som bara är skitsnack.
Jag tycker att Ketch-konstigt går under det senare.
Så fastän ni båda såg min bror Arthur
skjutas på nära håll, ifrågasätter ni ändå hans död.
Ja. Det är nog smart att ifrågasätta allt om Arthur Ketch.
Antagligen. Jag försöker ännu förstå mig på honom.
Den Arthur Ketch vi kände var sadistisk.
Omoralisk, rovgirig. Inte lojal mot nån.
Där tar du fel. Inte omoralisk och faktiskt evigt lojal.
Vad ni bevittnade var en otroligt bra trotjänare.
Inget enkelt jobb.
Låter som om det vore enklare att vara Alexander än Arthur.
I viss mån. Ingen ära, men inga bördor heller.
Du beundrar honom.
Ville kanske bli som han.
Precis som ni förstod jag min brors problem.
Och varför han gjorde det han gjorde.
Jag misstänker att om han var här
skulle han medge ånger för vissa saker han gjort er familj.
Dumah, tack för att du gick med på att träffas.
Ärendet är mycket viktigt. Det är nödvändigt att jag hittar Jack.
Menar du nefilimen?
Ja. Har änglarna honom?
Nej.
Är du säker på att han kanske inte sitter i Metatrons gamla cell? Eller...
Om vi hade honom skulle han inte vara fängslad.
Han skulle få jobba.
Vad menar du?
Castiel, änglarna...
Vårt antal minskade stort efter fallet.
Ingen har gjort nya änglar sen skapelsens början.
Vi håller på att dö ut.
Det skulle behövas en allsmäktig kraft att göra fler av oss.
Menar du Jack?
Även om han hade kraften, varför skulle han samarbeta?
Han kanske inte har ett val.
Så ni planerar att förslava honom för nån sorts experiment?
Castiel, han är inte ditt husdjur.
Han tillhör oss alla.
Du gjorde bra ifrån dig, Dumah.
Du levererade honom som lovat.
Vi har hört att du har inflytande på nefilimen.
Han lyssnar på dig.
Nej.
Jag tänker inte hjälpa er.
Den eviga rebellen.
Snälla Castiel. Kom med oss.
Släpp dolken, Dumah.
Tvekar du?
Det blir väl inte en "rädda min dag" -stund?
Okej. Adjö.
Vad gör du tillbaka i den här världen?
Vad gör du vid liv?
Det är komplicerat.
Samma här. Att komma hit tog på krafterna.
Du är svag.
Ja, jag är inte mig själv.
Men jag är inte så svag.
Och vi måste prata.
Jag är inte intresserad av att prata med dig.
Och om det handlar om din son...
Okej, jag förstår.
Det lönar sig inte att börja med vårdnaden om min son.
Men lägg grejen om eviga fiender åt sidan en stund,
vi har ett problem.
Och med "vi" menar jag allt levande.
Vi kommer alla liksom att dö.
Allt jag berättar är sant.
Du var där. Du såg hur det var där.
Den Michael jag beskrev för dig är ansvarig för det.
Va? Gör mig en tjänst och sluta titta mot dörren
var femte sekund, som om du vill härifrån.
Förlåt mig om jag är lite nervig.
Senast vi träffades dödade du mig.
Senast vi träffades knivhögg du mig.
- Förlåt. - Vill du leva i det förflutna? Inte jag.
Jag är inte mig själv, vad ska jag göra?
Okej?
Det är dags att rädda världen.
Var den hjältemodiga Castiel i stället för föremålet för himlens skämt.
Jag är inte...
Jag säger bara.
Okej. Hur räddar jag världen?
- Vi. Ja. - Okej.
Du skyddade min son. Han litar på dig.
Om du kan övertyga honom att vara på vår sida
tror jag att den förenade kraften av oss tre kan driva Michael tillbaka.
Jag säger dig, det är inte samma Michael som vi kände.
- Han är mycket mäktigare. - Okej. Om den här Michael...
Inte om, när. Han har ett uppdrag.
Du skulle nog vara teamets svaga länk.
Okej, den tog.
Det var onödigt.
Men jag låter det passera.
Min nåd är lite förbrukad. Men ge mig tid.
Vi löser det här.
Hypotetiskt, säg att du ljuger
och jag hjälper dig hitta din son och så dödar du mig igen.
Ge mig en chans. Snälla.
Den där sinnessjuka saken och meth-skallen Kevin Tran
är på väg genom dörren.
Gud är inte här.
Det är bara vi. Det är allt vi har, om du inte märkt det.
Jag måste tala med Sam och Dean.
Varför? Med allt deras ifrågasättande och gnällande?
Det är en nödsituation, Castiel,
och de vill bara sätta mig tillbaka i buren.
Det är allt jag vill.
Okej.
Du behöver mig, jag behöver dig.
Och vi behöver båda min son.
Nej, inget byte av samtalsämne, men vi kommer tillbaka till det.
Jag vill bara fråga dig hur du gömde honom så väl?
Jag försökte hitta honom, men ingen bueno.
Jack. Din son heter Jack.
Jack.
Är han...
Fantastisk? Brås han på far sin?
Lyckligtvis inte.
Han verkar föredra mamman.
Okej. Inget som inte går att fixa.
Men seriöst, varför upptäcker jag ingen närvaro?
Jag vet inte. Han...
Han är väl okej?
Han mår säkert bra.
Du låter inte så säker.
- Är han i din kropp? - Nej.
- Lite mer avlägset? - Ja. Mer så.
Herrejesus.
Du vet inte var han är.
Hallå? Ja, det är agent Russel. Jag gav dig mitt kort.
Jaså?
Vilken typ av frågor?
Okej och när var det?
Hur såg han ut?
Vi kollar upp det. Tack så mycket.
Vad var det om?
Det var chefen för Stampede Motel,
- där vi bodde i Dodge City. - Visst.
Hans receptionist försvann
genast efter att en typ dök upp och ställde frågor om Jack.
- Fick du ett namn? - Nix.
Men av beskrivningen att döma, den onda Colonel Sanders.
Asmodeus.
- Han spårar Jack. - Ja.
Vilket betyder att han är två steg efter honom och vi måste hitta honom fort.
Hör man på.
- Vad fan är det här? - Han är kedjad.
Det finns ingen toa i vapenkammaren,
och han hade inte ätit på länge.
Ser jag ut som om jag bryr mig?
Att döma av din vrede
måste min bror ha betett sig väldigt dåligt.
Det var väl er mamma som dödade honom?
Han fick vad han förtjänade efter det han gjorde mot henne.
Och hur är det med henne nu?
Hon mår bra.
Kan du ta tillbaka honom?
Cass? Några nyheter om Jack? Vi måste hitta honom fort.
Inget än. Men intressanta saker händer. Vi...
Va?
Ja. Jag vill träffa er också, ju fortare desto bättre.
Cass?
Smidigt var aldrig din starka sida.
Hallå.
Vad är det?
Det var nåt som inte stämde.
Spåra hans telefon. Kom.
Ja. Nu kör vi.
Nej, du är inte en del av det här.
Jag hatar tanken på Ketch ensam i bunkern.
Han är inlåst. Kommer ingenstans.
Ja.
Hur ser det ut? Är Cass signal fortfarande låst?
Visst. Jag vet var han är.
Han är inte långt borta, så...
Oroa dig inte. Du sa ju att han inte skulle göra nåt dumt.
Visst. När funkade det senast?
Det är illa nog att Winchesters passar min son,
men sen lyckas de tappa bort honom?
När himlen, helvetet och allt däremellan jagar honom?
Till deras försvar gjorde de sitt bästa att utbilda honom.
Om vadå?
Vad kan de veta om ett väsen som Jack?
Om hans potential?
Efter att själv ha sett det,
vet de att hans potential måste kanaliseras försiktigt.
Verkligen?
Är han en bjässe?
Kom igen. Ge mig åtminstone det.
Berätta bara en sak.
Skadade han dem?
- Led de? Bara lite... - Jag...
Hej.
Lord Lucifer.
Lille Asmodeus.
Min före detta dräng,
kullens minsting,
den svagaste lampan i serien, et cetera.
Du har väl tagit över Crowleys plats?
Det är okej, du kan stiga ner nu.
Skepparen är tillbaka.
Så här är det, Lou.
Jag är väldigt nöjd med min nuvarande position.
Helvetet nynnar med riktigt fint, tack.
Men jag hoppas att du och din lilla famnängel kommer på besök.
Det är just det.
Vi är fullbokade.
Jag accepterar inte ett nej.
Du vet bättre än att jäklas med oss, Asmodeus.
Jag visste bättre än att jäklas med gamla dig.
Men den nya versionen verkar lättare att jäklas med.
- Så hjälpe mig... - Snälla.
Det finns ingen här.
Hur kom du ut ur vapenkammaren? Du... Kedjorna.
Låsdyrk.
Om ni hade gjort en kroppsvisitering,
som sig bör, hade du hittat den.
Jag tog några vapen från leklådan
och en motorcykel från garaget, et voilà.
Vad har hänt med er ängel?
Vet inte säkert.
Men jag är säker på dig, Arthur.
Men jag är lite imponerad.
Pappersspåret du hittade på var imponerande.
Men min instinkt sa mig att det var strunt.
Min instinkt verkar ha haft rätt.
Jag har nämligen haft med dig att göra.
Jag har sett dina moves. Vi har varit i närkamp.
Och jag såg din blick när du frågade om mamma.
Så sluta snacka skit.
Allt jag berättade var faktiskt sant.
Förutom tvillingbrorsgrejen.
Jag är avskild från Brittiska lärda män,
ligger lågt för att de tänker döda mig för desertering.
Jag förtjänar ganska bra som en sorts legosoldat.
Djupt under jorden.
För ett visst klientel som uppskattar mina färdigheter.
Och jag använder namnet Alexander.
Hur kan du leva ännu?
Ni känner väl till häxan Rowena MacLeod?
- Och? - Hon tillfångatogs
av Brittiska lärda män för några år sen.
Jag upptäckte att hon sytt in en kraftig amulett
i sin kropp som kunde ge henne livet igen om hon dödades.
Jag gjorde ett avtal där hon gjorde detsamma för mig
i utbyte mot att jag lät henne rymma.
Så när vi dumpat din kropp...
Så gott som ny.
Det enda problemet är att då den använts måste den laddas om.
Så därför jagar du Rowena.
Ledsen, men Lucifer brände upp henne. Hon är död.
Är hon?
Varför kom du hit? Du kunde ha flytt.
Har det nånsin slagit dig, Dean,
att jag kanske är en av de goda?
Nej. Inte en enda gång.
Du och jag var soldater för olika sidor i ett krig.
Grejen med krig är
att ena sidan vinner.
Jag antar att du har rätt.
- Hej, Dean. - Cass?
Hej. Är du okej?
Vi försökte spåra dig, men du var borta.
Vi stötte på ett gäng demoner. Vad pågår?
Förlåt, jag mår bra.
Jag försökte ringa och varna er, men fick ingen signal.
Vad pågår?
Jag följer upp en intressant ledtråd.
Jag berättar när jag vet mer.
Vi ses snart, Dean.
Som jag sa, är jag en samlare.
Jag gillar att vara redo.
Lucifer kan vara till nytta.
Castiel är ett kort att spela om Winchesters blir besvärliga.
Och om det finns nån sanning i historien
att en ny version av Michael är på kommande,
behöver jag definitivt nefilimen.
Du behöver verkligen inte oroa dig.
Undertexter: Soren Anders Forsman
Swedish